ПОЛІЦЕНТРИЧНА АНГЛІЙСЬКА МОВА ЯК ОБ’ЄКТ ПОРІВНЯЛЬНО-ІСТОРИЧНОГО СТУДІЮВАННЯ - КОЗЛОВА, Т. О. (Нова філологія, 2018)
Статтю присвячено актуальним проблемам дослідження поліцентричної мови як негомогенного явища. Подано стислий огляд наявних концепцій географічно дисперсних систем, еволюція яких призвела до появи стандартизованих і не стандартизованих регіональних варіантів. Варіативність тлумачиться як фундаментальна властивість природної мови, що виявляється у її мінливості на будь-якому структурному рівні, зокрема лексичному. Вихідними є положення про те, що варіативність актуалізується у вигляді видозмін тієї ж суті; уможливлює різні форми її існування та взаємодію між ними; є індикатором, а не каталізатором нестабільності системи; стимулює тяжіння до збалансованості стану, але не забезпечує його; передбачає історичні зміни; є способом функціонування явищ у синхронії. Розглянуто види модифікацій за низкою критеріїв, здійснений аналіз окремих актуалізацій діатопічної, діастратичної, діафазичної та діамезичної варіативності в лексичній системі поліцентричної англійської мови. Увагу приділено діахронному варіюванню лексики. Окреслено механізми та результати лексико-семантичних змін. Методика дослідження має комплексний характер і передбачає білатеральне та унілатеральне зіставлення мовних фактів. Окреслено моделі поступового перетворення англійської мови з моноцентричної на поліцентричну систему. Вони відповідають хронології збільшення кількісних та якісних модифікацій. Перша модель (XII-XIII ст.) відтворює формування відносно гомогенних регіональних варіантів на Британських островах із залученням кельтського субстрату. Друга модель (XVI-XVIII ст.) узагальнює процеси вирівнювання британських регіональних варіантів, транспортованих в Новий Світ, фокусування на престижних британських зразках, подальше збільшення лінгвальної варіативності з метою мовної фіксації національної ідентичності. Третя модель (XVI-XIX ст.) відповідає примусовому поширенню мови етнічної меншості, збільшення її престижу та розвитку міксованих форм комунікації на англійській основі в умовах прискореного підкорення полікультурних і полілінгвальних спільнот. З’ясовано, що еволюція англійської мови, зокрема лексики, відбувається шляхом кількісного та якісного збільшення її обсягу за рахунок внутрішньоваріантних регіональних, темпоральних та функційних модифікацій. У цілому, історія англійської мови засвідчує зростання варіативності системи при збереженні її цілісності як діасистеми.