COGNITIVE NATURE OF METAPHOR - PAVLENKO, A. S. (Нова філологія, 2020)
У статті досліджено теоретичні засади вивчення метафори як когнітивної одиниці, підхід до розуміння метафори, процесу метафоризації з огляду на необхідність для сучасної людини переосмислення сутності пізнання, механізмів генерування та збереження інформації, а також процесу опанування нової інформації. У статті наведені підходи до вивчення метафори та її сутності. Особливе місце у роботі займає роль метафори у процесі сприйняття та інтерпретації інформації, що робить її ключовою фігурою у когнітивній лінгвістиці. Для досягнення поставленої мети були розглянуті процес породження метафори та роль метафори у системах «мисленнєва/розумова діяльність людини - навколишні світ» та «мова-суспільство/оточуюча дійсність». Зазначається, що для створення метафори необхідний спеціальний процес, який називається рефлексією, за допомогою якої відбувається концептуальна передача. Метафори як мовні вирази можливі саме тому, що вони вбудовані в понятійну систему людини. Метафора - результат впливу індивідуальної творчості на формальну смислову структуру. Концептуальний процес, що породжує метафору, визнає як подібні риси, на яких базується аномалія, так відмінності, на яких ґрунтується семантична аномалія. Таким чином, єдиним реальним світом, доступним людині, є світ, який створюється цією людиною в процесі пізнання на основі власного чуттєвого досвіду. Було виявлено, що природа метафори не є постійною, і рівень виразності може змінюватися протягом її існування - деякі метафори можуть майже втратити метафоричний компонент, ставши частиною звичайної мови. Також встановлено, що метафора не є константою, та впродовж свого існування може змінювати рівень експресивної складової, проходячи шлях від авторської до стертої, або, навпаки, може набути нового значення в процесі розвитку людини та світу навколо неї.