ФОРМУВАННЯ МОВНОГО ПОРТРЕТА АМЕРИКАНЦЯ ЗА ДОПОМОГОЮ ОСОБОВИХ ЗАЙМЕННИКІВ В ІНАВГУРАЦІЙНИХ ПРОМОВАХ ПРЕЗИДЕНТІВ США - Гнатковська, О. М.; Сапожник, І. В.; Суродейкіна, Т. В. (Нова філологія, 2021)
Вивчення способів утілення мовної особистості в мові чи мовленні і структурування її мовного портрета становить значний інтерес для лінгвоперсонології, зумовлений антропоцентичною спрямованістю сучасного мовознавства. На матеріалі політичного дискурсу моделювалися мовні портрети політичних діячів, проте стаття присвячена відображенню в політичних промовах мовного портрета представників однієї з найвпливовіших націй у світі – американців. Основна увага зосереджена на вербально-семантичному вимірі мовного портрета в інавгураційних промовах 46 президентів США. Одиницями формування вербально- семантичного рівня мовного портрета американця є особові займенники (79% – займенників першої особи множини, 14% – займенники третьої особи, 7% – займенник другої особи). Їх співвідношення в досліджуваних промовах продемонструвало тяжіння президентів до вживання інклюзивного займенника we/us як засобу ототожнення мовця й адресата промови, щоб так акцентувати єдність із нацією та рівність усіх громадян або поділитися відповідальністю за свої вчинки з народом (причому частотність цього займенника значно вища в промовах ХХ та ХХІ ст.). Спостерігається також тенденція до зростання використання займенника другої особи you з метою вказівки на громадян США як адресатів промови та зменшення випадків референції за допомогою займенників третьої особи he/him, she, they/them. Займенник другої особи переважно вказує на колективного адресата – американський народ, фокусує заклик президента на вищевказаному адресаті, однак у декількох контекстах виявися референтом окремої особи. Незначна кількість займенників жіночого роду серед займенників третьої особи однини свідчить про гендерну нерівність у відтворенні мовного портрету американців. Крім того, частка займенників третьої особи однини в 9 разів менша за частку займенників третьої особи множини, відповідно президентам більш властиво репрезентувати американців як представників певних груп, ніж конкретних представників нації, хоча така ілюстрація часто провокує в адресатів сильнішу емоційну реакцію.