ЕВЗЕБІУШ СЛОВАЦЬКИЙ: ІНТЕЛЕКТУАЛЬНИЙ ПОРТРЕТ НА ПЕРЕТИНІ ЕПОХ - Глотов, О. Л.; Завадський, Ю. Р. (Нова філологія, 2025)
Постать Евзебіуша Словацького, батька класика польської літератури Юліуша Словацького, викладача, письменника, перекладача та теоретика літератури, є двозначною та до кінця не усталеною. Однак його творча спадщина хоча й не відзначається великим обсягом, є глибокою та багатогранною. У кожній зі своїх іпостасей Евзебіуш Словацький демонструє водночас і відповідність своїй епосі, і перспективу на майбутнє. Як перекладач він орієнтувався перш за все на античну класику, на прикладі якої можна встановлювати естетичну планку, до якої повинен прагнути як митець, так і читач. У своїх оригінальних творах польською мовою Евзебіуш Словацький, не маючи на меті вийти за рамки існуючого естетичного рівня польської літератури, намагався створити саме історичний польський культурний контекст, який адаптував би вітчизняну літературу до рангу європейської. Натомість головна ідея його естетичної теорії полягає у необхідності вироблення чітких критеріїв не дуже популярної досі ідеї смаку, який формується у процесі засвоєння найкращих зразків мистецтва. Слід пам’ятати, що, не маючи ґрунтовної філологічної та педагогічної освіти, наш автор значну частину своїх творчих зусиль покладав на самостійне засвоєння провідних постулатів тих науково-педагогічних дисциплін, які він вів у Кременці та Вільні: поетика та риторика. У своїх педагогічних міркуваннях він виходив із суто прагматичних критеріїв, привчаючи вихованців до свідомого процесу читання художньої літератури. Ураховуючи ту обставину, що Евзебіуш Словацький історично належить до феномену «польська література України», украй необхідним елементом ефективного засвоєння його творчої спадщини є кваліфікований переклад його теоретичних праць та дидактичної публіцистики на українську мову для подальшого засвоєння у контексті європейської культури.