ІДІОМАТИЧНИЙ ПРОСТІР КОНЦЕПТУ LOVE/КОХАННЯ У ХУДОЖНЬОМУ ДИСКУРСІ: ЛІНГВОКОГНІТИВНИЙ ТА ПЕРЕКЛАДАЦЬКИЙ АСПЕКТИ - Бялик, В. Д.; Лелет, П. Р.; Щербина, С. М. (Нова філологія, 2026)
У статті досліджується ідіоматичний простір концепту LOVE|КОХАННЯ в романі Ніколаса Спаркса The Best of Me та його українському перекладі крізь призму лінгвокогнітивного та перекладацького підходів. Об’єктом аналізу є ідіоматичні одиниці, що вербалізують емоційно-концептуальну сферу кохання, а предметом способи їх відтворення у перекладі, їхній семантичний, стилістичний і прагматичний потенціал в оригіналі та перекладі, спрямований на вербалізацію емоційно-концептуальної сфери кохання. У дослідженні застосовано методи семантичного, контекстуального та зіставного аналізу з метою виявлення домінантних ідіоматичних моделей концепту LOVE в оригіналі та їх функційних відповідників у мові перекладу. У статті запропоновано семантичну класифікацію ідіом, пов’язаних із концептом кохання, та виокремлено домінантні концептуальні моделі, зокрема «КОХАННЯ ЯК ЕМОЦІЯ», «КОХАННЯ ЯК БЛИЗЬКІСТЬ», «КОХАННЯ ЯК ДОЛЯ», «КОХАННЯ ЯК ВТРАТА», «КОХАННЯ ЯК ТІЛЕСНА МЕТАФОРА». Запроваджується поняття «ідіоматичний простір кохання» як складної системи фразеологічних засобів, сукупності мовних засобів, що вербалізують емоційні, ціннісні та когнітивні аспекти романтичних переживань персонажів. Визначено основні типи ідіом із семантикою кохання, проаналізовано їхні функції в наративі та окреслено перекладацькі стратегії їх відтворення українською мовою. Установлено, що перекладач зберігає емоційну насиченість і концептуальну цілісність дискурсу кохання, адаптуючи англомовні ідіоми до культурно й мовно релевантних українських форм. Ідіоматичний простір кохання в перекладі постає як динамічна система, що відображає як універсальні, так і національно зумовлені риси романтичного досвіду. Доведено, що перекладач зберігає емоційну насиченість оригіналу завдяки поєднанню еквівалентної фразеології, контекстуальної модуляції та експресивного переформулювання або реконцептуалізації. Зроблено висновок, що ідіоми виступають не лише стилістичними засобами, а й когнітивними маркерами авторського бачення романтичних стосунків. Установлено, що ідіоми на позначення концепту LOVE|КОХАННЯ виступають ключовими маркерами емоційної глибини та відіграють визначальну роль як у формуванні романтичного дискурсу твору, так і його відтворенні у перекладі.